Erik.
Velkommen til mit hjem, Regnar Lodbrog.
Også dig, Rollo.
Jeg har gjort, som du bad om, Regnar,
og fundet disse unge mænd, så de kan møde dig.
De har alle svoret på deres ringe at holde dette møde hemmeligt.
Du har gjort det godt, min ven,
men jeg vidste, jeg kunne stole på dig.
Hvorfor er vi her?
For det første
fordi I ikke har noget bedre at foretage jer.
I fører alle meningsløse og spildte liv.
Hør på ham!
Vi har bygget et nyt skib.
Et skib?
Og for første gang kan vi med dette skib
sejle mod vest.
Over det store hav til et land ved navn England,
hvor uendelige rigdomme venter os.
Hvordan skulle vi kunne navigere på åbent hav?
Vi har fundet en måde.
- Vil I have os med på skibet? - Ja, det vil vi.
Og jeg har Regnars ord på, vi alle vil være ligemænd
og dele rovet ligeligt.
Hvis der er noget.
Hvad hedder du?
Knut.
Jeg lover dig, Knut, jeg har hørt vidner.
Blot historier.
"Blot historier."
"Blot historier?"
Alt begynder og ender som historier.
Men vi må huske,
at jarl Haraldson har beordret os at sejle mod øst.
Jarlen ved intet om vores nye skib.
Han ved intet, om den nye måde at navigere på.
Det er derfor, han nægter at lade os sejle mod vest.
Han kunne dræbe os for ikke at adlyde.
Ja, det kunne han.
Vi kan tilbyde jer en chance for at vise jer i kamp
og imponere guderne
og komme hjem med rov, I aldrig har set mage til.
Har I modet til at slutte jer til os?
Jeg tager med.
- Også jeg. - Jeg tager med.
- Også jeg! - Det vil jeg også!
- Også jeg! - Jeg tager med!
Hvad med dig, Knut?
Tager du med?
Ja, jeg vil have en god historie at fortælle mine børn.
Gør jer klar til at tage af sted indenfor få uger,
og sig det ikke til nogen, der ikke behøver vide det.
Godt kast.
Godt spillet.
- Nå? - Der var et møde, min herre.
- Hvor? - I Erik Marteinns hjem.
Var Regnar Lodbrog der?
Ja, herre.
Skal vi lægge dem under øksen?
Intet ville fornøje mig mere, men det er for tidligt.
Vi må iagttage og vente.
Der kommer kun godt ud af at iagttage
og vente.
Kiggede du på min kone?
- Har du været i seng med hende? - Nej, herre!
Jeg sværger ved alle guderne.
Hvis hun vil i seng med dig,
så giver jeg min tilladelse.
Det bliver arrangeret.
- Hvornår sejler vi? - Jeg har allerede sagt det.
- Jeg vil ikke have dig med. - Hvorfor ikke?
Jeg må overlade børnene og gården til nogen, jeg stoler på.
Og finder jarlen ud af, vi er taget af sted uden tilladelse?
Han vil måske gøre krav på vores gård.
Det skulle være vores livs mest spændende rejse.
At rejse mod vest!
Jeg har drømt om det mange gange,
og i mine drømme er vi altid sammen.
Og hvis der ikke er noget vest?
Det er den mest farlige og dummeste rejse nogensinde.
Hvad hvis vi begge dør?
Hvem skulle så tage sig af børnene?
Rollo?
Det har du ingen ret til at sige!
Okay, okay.
Tag du af sted.
Tag du af sted,
så bliver jeg her og ser efter børnene.
Siggy?
Gå din vej!
Det er så koldt herinde,
men vi får snart varmen.
Hvad tror du, jeg er?
Tror du virkelig, en orm som dig
kunne komme i seng med en kvinde som mig?
Jeg er jarlens kone!
Nu ved jeg, hvem jeg skal stole på,
og hvem jeg ikke skal.
- Tag ham. - Ja, herre.
Skaf ham af vejen.
- Kom. - Hvorhen?
Udenfor.
Op!
Min egen!
Det er lige meget. Forsvar dig.
Hvor vover du!
Er jeg ikke god nok til dig?
Er jeg ikke stærk nok til dig?
Hør...
Hør du.
Kan du ikke huske det? Jeg reddede dit liv.
Hvordan kunne jeg glemme det?
Du minder mig altid om det.
Jeg er så vred på dig!
Stop!
Er I gale? I kunne have slået hinanden ihjel.
Er det det, I vil?
- Vi skændtes bare. - Lad være med at skændes sådan igen.
Kom så! I seng igen!
Det er flot,
når grislingen lærer ornen en lektie.
Olafur overraskede mig.
Jeg troede ikke, at han af alle, ville opføre sig sådan.
- En mand lever og dør med sin ære. - Det er sandt.
Tænkte han så lidt om min,
at han virkelig troede, jeg ville give dig til ham?
- Ære er en sjældenhed i disse tider. - Ja.
Næsten så sjælden som dem, jeg kan stole på.
Det er sandt, min egen, vores fjender er over alt.
"Over alt?"
De må ikke sejre.
Er du stadig vred på mig?
Nej.
Men mit hjerte smerter stadig sådan, at jeg ikke kan være sammen med dig.
- Rollo. - Godt arbejde, Erik.
Hvor er mit anker?
Det blev lovet færdigt i dag.
- Måske lyver smeden. - Det tror jeg ikke.
Dette er hår fra hans datters hoved.
Jeg lovede ham, at gik han til jarl Haraldson,
ville jeg finde en måde at slå hende ihjel på.
Jeg kan stadig ikke se Knut.
Det er, fordi han ikke er her.
Han har heller ikke sendt besked.
Det bekymrer mig.
Vi lever i et hav af bekymringer.
Men se, nogle er slut.
Dette er dit.
Og dette er mit.
Herre.
Må guderne velsigne os med stærke vinde og roligt hav.
Kom her, slave.
Dæk ravnene til.
Mærk vinden. Den tager til.
Gør årerne klar!
Kom.
Nå?
De har sat sejl.
Godt. Vi hører aldrig fra dem igen.
Men...
Men hvad?
Hvad hvis Regnar har ret?
Der er intet land mod vest!
Ud.
Det er middag.
Se skiven.
Hent spanden.
Ikke for langt sydpå.
Ikke for langt nordpå.
Skiven virker.
Hvordan ved vi det?
Det store hav holdes på plads af Jörmungand,
ormen,
hvis gigantiske krop omringer det,
og som holder sin hale i munden, for at fuldende cirklen,
og holder bølgerne fra at bryde løs.
En dag fiskede guden Thor, Jordens søn, efter ormen i havet
med et tyrehoved som madding.
Jörmungand rejste sig, og bølgerne hamrede mod bredden,
og han snoede og vred sig i vrede.
Ormen og guden varjævnbyrdige
i vredens kamp.
Havene kogte omkring dem,
men da gik krogen af,
og ormen snoede sig fri
og sank hurtigt ned under bølgerne igen.
Og snart var havet roligt igen,
som havde intet forstyrret det.
Thor.
Der kommer en storm.
Skal vi sænke sejlet?
Floki, skal vi sænke sejlet?
Ja, vi må tage sejlet ned,
og så må vi ro.
Bevæger vi os ikke fremad,
bliver vi overdænget af bølgerne og synker.
Klar?
- Hold hende på ret køl! - Du hørte ham!
Telt!
Ud med årerne!
Ro!
Klosteret i Lindisfarne, Northumbria, England.
Er du bange?
Ja, Regnar Lodbrog, jeg er bange.
Men ikke for min egen skyld.
Jeg er bekymret for mit skib.
Thor hamrer på sin ambolt.
Han er vred på os.
Han ønsker, vi synker.
Det er sandt!
Thor hamrer med sin hammer.
Lynene er gnister fra hans ambolt.
Men han er ikke vred på os.
Nu forstår jeg.
Hvorfor skulle han være vred på os?
Hvorfor skulle han ønske at sænke os?
Forstår I det ikke? Han fejrer.
Han er fuld af gode nyheder.
Han vil vise alle, han ikke kan sænke dette skib.
Han elsker dette skib!
Sæt dig ned, dit fjols!
Det er mit skib, og guderne elsker det.
Hvorfor skulle jeg
ikke være glad?
Floki, sæt dig.
Husk, du ikke kan svømme!
Så du det, broder Athelstan?
Så du det? Sig mig, du så det.
Ja, broder. Jeg så det.
Det er nedskrevet, og således er det sket.
Gud hjælpe os, broder Athelstan. Gud hjælpe os.
Fader Cuthbert!
Hvad er det, broder Athelstan?
Vi kan alle se tegnene.
Tegnene? Hvilke tegn? Hvad taler du om?
Du ved, så vel som vi, at dommedagen er nær.
Det siger Jeremiah!
"Og på den dag står solen mørk op,
"og månen skinner ikke,
"og himlens stjerner skal falde."
I Guds navn, det er nok!
Men det er sandt!
"Og jeg stod på et hav af sand,
"og jeg så et dyr stige op af havet
"det havde ti horn og syv hoveder."
Jeg vil ikke høre mere!
Gå tilbage til dit kammer
og bed Gud om tilgivelse og ydmyghed.
Og når stormen har lagt sagt, er alt vel.
Du gør, som jeg beordrer.
Ja, fader.
Der er intet mod vest!
Vi sejler ikke mod et nyt land,
men blot ud i et tomt ocean,
helt og aldeles fortabt.
Kauko, Leif, vi er blevet overtalt af galninge og fjolser.
Guden Loke står bag denne rejse.
Den snu slyngel.
Kvaler og lidelser er kød og drikke for ham.
- Hold kæft, mand! - Nej!
Nej.
Hvis nogen er gal, er det dig.
Det var ikke mig, der overtalte alle disse gode mænd
til at give deres liv for en drøm, en illusion.
Det var ikke mig, der sluttede mig til Den snu,
så vi kunne sejle mod vest,
ind i intetheden, ingen steder.
- Han er gal! - Frist ikke guderne!
Og her er vi, fortabte,
sikre på at dø.
For hvad?
Sæt dig ned og hold kæft.
Du lyder som Den snu.
Måske er du ulykkesguden,
der driver mænd til vanvid og i døden.
Sæt dig!
Jeg forbander den dag, jeg indvilligede i at tage med dig, Regnar Lodbrog.
For dette skib er forbandet, og vi er...
Slip ravnene fri.
Vender fuglene ikke tilbage, er der land.
Men gør de...
Fader!
Goddag, smed.
Min herre, hvordan kan jeg være til hjælp.
Du bygger ankre, ikke?
Jo, herre.
Har du lavet et for nyligt?
Ikke for nyligt, herre.
Smedede du ikke et anker til en mand ved navn Regnar Lodbrog?
Det ville jeg kunne huske.
Gør ikke min datter fortræd.
Hvorfor skulle jeg gøre hende fortræd?
Hans herskab ønsker blot sandheden.
Smedede du ankeret til Regnar Lodbrogs skib?
Ja, jeg smedede det.
Slip hende.
Læg din hammer.
Jeg lover, der intet sker med din datter.
Se ind i flammerne.
Vismændene siger, vi kan se vores fremtid
i flammerne.
Nej!
Nej, lad være!
Hvad ser du?
Jeg ser min egen død.
Nej! Nej!
Nej!
De er kommet tilbage.
Der er intet land.
Havfugle!
Havmåger!
Havmåger?
Hør!
Det virker! Ja!
Vi klarede det!
Ro! Vi klarede det! Ro!
Regnar, du gjorde det!
Bind sejlet ind.
Årerne. Sænk årerne!
Hvad er det?
Hvorfor blev der ringet med advarselsklokken?
De er kommet. De er her.
Hvem er her?
Helvede og alle dets djævle!
Lås dørene og bliv inde, alle sammen! Skynd jer.
Porten!
De ved, vi er her.
Ingen giver sit liv unødvendigt,
selv ikke for at imponere guderne.
Hold jer tæt.
De er her! Kom, broder!
Hurtigt.
Arne, gå i gang.
Vær ikke bange.
Stol på Gud,
og lad os bede.
Dette er enden!
Menneskesønnen kommer!
Væk!
Leif.
Jeg forstår ikke.
Hvorfor lader de sådanne skatte være ubeskyttet?
Er de beskyttet af trolddom?
Åbenbart ikke.
Måske tror de, deres gud beskytter dem.
Hvis dette er deres gud, så er han død.
Han er naglet til et kors.
Han kan ikke beskytte nogen.
Han er ikke i live som Odin, Thor eller Freja.
Hvad nytte er han så til?
Kan du tale vores sprog?
Hvordan kan du tale vores sprog?
Jeg har rejst.
Vi bliver bedt om at rejse og medbringe Guds ord.
Dræb mig ikke.
Hvad er det, du har i hånden?
En bog.
Johannes Evangeliet. Jeg ville redde det.
Af alle de skatte, jeg kan se,
valgte du at redde denne?
Ja.
Hvorfor?
Fordi uden Guds ord er der kun mørke.
Dette er i sandhed et underligt sted.
Vi har været over alt og ingen kvinder fundet.
Kun disse underlige mænd.
Jeg tror, de er præster for deres gud.
Tag hvad I vil.
Det er det, vi kom efter.
Hvorfor har I ikke slået ham her ihjel?
Han er mere værd i live,
hvis han sælges som slave.
Jeg slår ham ihjel.
Vi har ikke mere plads i skibet.
Jeg forbyder det.
Hvordan kan du forbyde det, lillebror?
Vi er alle ligemænd,
og jeg siger, han skal dø.
Betyder det virkelig så meget for dig, bror?
Dette er hvad, vi synes om din gud.
Så meget guld!
Se!
Hold dem i gang!
Dit værk, Floki?
Vil du drukne, min ven?
Lad mig hjælpe dig.
Oversættelse: Anders Langhoff, DDS